Isä.
-Mikä tuo ääni on? -Se tulee vesiputouksesta.
Ei se, vaan tuo toinen ääni.
-Ne ovat tykkejä, Saša. -Taistellaanko siellä?
Kyllä, mutta tykit ovat kaukana.
Ruvetaan nukkumaan.
Ottakaa hänet kiinni!
-Oliko tässä kaikki? -Oli.
Tuokaa hänet.
-Kuka lähetti teidät, Zhivago? -Ei kukaan.
Olen matkalla Jurjatiniin perheeni kanssa. Tulemme junalla Moskovasta.
Haarukan ja lusikan kera veitsi näyttää viattomalta.
Ehkä teillä on "vaimo" ja "lapsi" matkassa samasta syystä.
Valkokaarti on vallannut Jurjatinin. Menettekö sinne sen vuoksi?
-Jatkamme matkaa Varykinoon. -Jurjatinia tulitetaan.
-Minä en ole valkoisten vakooja. -En epäilekään sitä.
Kiitos, toverit. - Käykää istumaan, tohtori.
Juttu voi näyttää hullulta, mutta henkeäni on uhattu pari kertaa.
-Oletteko se runoilija? -Olen.
Ihailin ennen runojanne. En saisi ihailla niitä enää.
Niitä kuuluu pitää älyttömän yksityisinä.
Tunteet ovat sivuseikkoja. Olette eri mieltä, mutta olette väärässä.
Venäjällä ei ole enää yksityiselämää. Historia on tehnyt siitä lopun.
Ymmärrän, että saatatte vihata minua.
Vihaan kyllä sitä, mitä sanotte, mutta en tappaisi teitä sen takia.
-Veljenne Jevgraf on poliisi. -Sitä minä en tiennytkään.
-Ehkä ette. Lähettikö hän teidät? -Jevgrafko? Hänhän on bolševikki.
-En tiedä mitään näistä asioista. -Tiedätte niistä paljonkin.
Te tunnistitte minut heti. Oletteko nähnyt valokuvia minusta?
Olen varma siitä, että tunnistitte minut.
Olen nähnyt teidät ennenkin.
-Milloin? -Kuusi vuotta sitten.
Oli jouluaatto. Te...
Olitteko paikalla, vai onko joku kertonut siitä?
Hoidin miestä, jota vaimonne haavoitti.
Miksi kutsutte häntä vaimokseni?
Tapasin hänet uudestaan. Palvelimme rintamalla.
-Hän voi puhua puolestani. -En ole nähnyt häntä sodan jälkeen.
Hän on Jurjatinissa.
Jurjatinissako?
Miehekkäillä miehillä ei enää ole yksityiselämää.
Näimme Minkissä näytteen miehekkyydestänne.
-He myivät hevosia valkoisille. -Te poltitte väärän kylän.
-Teimme kylästä esimerkin. -Esimerkkinne vei heiltä kylän.
-Mitä aiotte tehdä Varykinossa? -Aiomme elää.
Viekää hänet pois. Hän on syytön.
Teillä oli onnea.
-Minne meidät nyt viedään? -Varykinoon!
Hohoi!
Onpa kaunista!
Hohoi!
-Aleksander Maksimovitš? -Niin, minä tässä olen, Petja.
-Hyvä herra! -Älähän nyt. Nuo ajat ovat ohi.
-Miten pääsemme taloon? -Kuten aina, herra.
Katso, Saša!
-Onko tuo metsäpalo, Petja? -Metsäpaloko, herra?
Se on Jurjatin.
Voi raukkoja... Ensin punaiset, sitten valkoiset, ja nyt taas punaiset.
Se Strelnikov taitaa olla täysin sydämetön.
-Olemme pian perillä, Saša. -Matkaa on vielä 8 kilometriä.
-Missä kunnossa talo on? -Aika hyvässä. Se on hyvin suljettu.
Tuo on Varykino!
Se on hyvin suljettu, kuten sanoin.
Joku ryhmä, joka kutsuu itseään Jurjatinin vallankumouskomiteaksi-
-on pakkolunastanut taloni kansan nimissä. Sehän sopii.
Minäkin kuulun kansaan!
Älkää, herra! Se olisi vastavallankumouksellista.
Petja toi meidät. Häntäkin syytettäisiin.
Vastavallankumoukselliset ammutaan.
Tämän tekivät ne punaiset, jotka ovat metsissä, partisaanit.
He tekevät juuri niin kuin haluavat.
-Tarvitsemme vain katon pään päälle. -Ja pienen puutarhan. Onko mitään?
Mökkiä ei ole suljettu.
Tämä kelpaa meille.
Hella toimii. Voin hankkia teille huonekaluja.
-Löytyisikö siemenperunoita? -Puutarha on ihan villiintynyt.
Kiitos.
Hyvin tehty, poika! Jokaisesta venäläisestä löytyy talonpoika.
Juri tekee maatöitä, mutta hän ei ole talonpoika.
Ei se minua loukkaa. Tämä on hyvää elämää.
En ihmettelisi, vaikka muistelisitte tätä elämänne parhaana aikana.
Iloitsen tulevasta perheenlisäyksestä. Anna syntyi täällä.
Minä en tiennytkään sitä.
Sieltähän tulee sanansaattajamme!
Hän näyttää vähän alakuloiselta.
Petja! Mitä Jurjatiniin kuuluu?
Laardia ja sokeria ei ollut. Öljyä saa ensi viikolla.
Ostin jauhoja, suolaa, kahvia ja nauloja.
Onko huonoja uutisia? Ei kai taas uutta puhdistusta?
-Strelnikov on häipynyt. -Se ei ole huono uutinen.
Hän on kuulemma Mantšuriassa.
Tässä ovat uutiset.
Tsaari on ammuttu.
Ja koko perhe myös.
Onpa julma teko!
Mitä hyötyä siitä oli?
Se osoittaa, ettei paluuta ole.
Voisit lähteä Jurjatiniin.
Lähde ihmeessä. Se tekisi sinulle hyvää.
-Mitä Jurjatinissa muka on? -Se ei ole Pietari.
Siellä on hyvä pikku kirjasto, mikäli se on tallella.
-Lähtisit vain. -Enpä taida lähteä.
Tietkin ovat poikki.
Zhivago?
Niin.
Miten te voitte?
-Mitä te teette täällä? -Asumme Varykinossa.
Varykinossako?
-Miksi Varykinossa? -Miksi ei? Piti lähteä.
Mutta tänne! Minä tulin tänne etsimään miestäni.
Strelnikovia. Minä tapasin hänet.
Tapasitteko hänet?
-Kauanko olette asunut täällä? -Noin vuoden.
-Yksinkö? -Katjan kanssa.
-Missä Katja on nyt? -Koulussa.
-Onko Tonja kanssasi? -Tulimme kaikki yhdessä.
-Tuliko Sašakin? -Tietysti.
-Mitä me nyt teemme? -En tiedä.
Juri?
-Eikö ole kovin varhaista? -Kello on puoli seitsemän.
-Mitä sinä teet? -En mitään. En saanut unta.
-Onko jokin vialla? -Ei ole.
-Laitanko teetä? -Laita vain.
-Hei! Me huusimme sinua. -Minä en kuullut sitä.
Hei, Lara.
-Mitä Olja Petrovnalle kuuluu? -Hän opetti YO:ta ja laskentoa.
-Mitä on YO? -Yhteiskuntaoppia.
-Tämä on oikein hyvä, Katja! -Se on tsaari.
Tsaari oli kansan vihollinen.
-Hän ei tiennyt olevansa sitä. -Hänen olisi pitänyt tietää, vai mitä?
Miten et tunne YO:ta? Eikö poikasi käy koulua?
-Nyt syödään. -Hyvä.
Tulehan!
Haista.
Mitä nyt?
Tämähän on oikea nyrkkeilijä.
Odota vähän. Tunsitko?
Lähden Jurjatiniin. Käyn ostamassa morfiinia ja desinfiointiainetta.
En tarvitse morfiinia. En ainakaan tänään.
Et, mutta aikasi lähestyy. En ollut tajunnut sitä.
Palaathan ennen pimeää?
Tee niin kuin parhaaksi katsot, rakas!
Minä en tule enää takaisin. En enää ikinä, Lara.
Ymmärrätkö sen?
Uskotko minua?
-Tarvitsen sotilaslääkärin. -Minulla on perhe Varykinossa.
Ja rakastajatar Jurjatinissa.
Olemme punapartisaaneja. Ammumme karkurit.
-Minne viette minut? -Rintamalle.
Missä rintama on?
Rintama on aina siellä, mistä löytyy vallankumouksen vihollisia.
Siellä, missä on epäluotettavia opettajia-
-tai epäilyttäviä runoilijoita, jotka kirjoittavat itsestään.
-Kauanko pidättelette minua? -Niin kauan kuin on tarvis.
Sehän kävi helposti. Katsotaan, mitä saimme aikaan.
Pyhän Mikaelin sotilasopisto.
Senkin vanha sika!
Sillä ei ole väliä.
-Oletteko ikinä rakastanut naista? -Minulla oli vaimo ja neljä lasta.
Hän on ollut hyvä toveri. Veimme hänet hänen perheeltään.
Tuolla ei ole merkitystä.
Millä sitten on merkitystä, toveri komissaari?
-Tohtori jää tänne! -Komento on minun!
Komennamme yhdessä! Puolueen mukaan...
-Voisin ammuttaa sinut. -Voitko ammuttaa puolueenkin?
Aseellinen taistelu laantuu, mutta poliittinen taistelu kiihtyy.
Kun armeija on tehnyt tehtävänsä, ihmisiä arvioidaan poliittisesti-
eikä sotilasansioilla ole merkitystä.
Alueella on yhä valkoisia, joten tohtori jää tänne. Päätän kokouksen.
Minne olette menossa, toveri? Pakenetteko te?
-Sotilaita... -Punaisia vai valkoisia?
Sotilaita...
Tonja!
Tonja! Saša!
Tonja!